Tisztelt egybegyűlt magyar testvérek!

Haza ott van, ahol a nemzet él! 

A történelmi igazságtalanságra emlékeznünk kell, nem szabad felednünk sohasem! A nemzeti létezés ténye  viszont általunk igazolódik be, a határokon átívelő nemzetegyesítés rajtunk keresztül valósulhat meg. Mi itt voltunk, vagyunk és leszünk! Nyelvünk, kultúránk, hagyományaink, identitásunk megélése összeköt bennünket és ezt nem választhatja el senki és semmi. Az emlékezésen túl, ez a mi feladatunk, ahogy feladatként élték meg ezt elődeink is. 

Egyszerű parasztemberek és tanítók, papok és kántorok, művészek és újságírók. Egyszerű emberek a magyar társadalom minden rétegéből. Édesanyák és édesapák, nagymamák és nagytaták voltak azok, akik továbbadták a lángot. Az emlékezés és a hit lángját. A meg nem alkuvásét. Minden magyar szóban, amire megtanítottak, minden magyar dalban, amit elénekeltek, minden engedetlenségben, amelyben összekacsintottak.

Nekik állítunk emléket ma, amely egyben összetartozásunk ígéretét is jelképezi. Emléket, hiszen nekik köszönhetjük, hogy azt a csapást, amit Trianonban szenvedtünk el, s amelyet sokan halálosnak gondoltak, felfogták és kivédték.  Ígéretet, mert erős nemzetként meghaladjuk, és a kettős állampolgárság kiterjesztésével lassan-lassan legyőzzük Trianont. 

Magyarnak lenni, a magyar nemzethez tartozni nagy kitüntetés, egyben drámai sors. De mindannyian tudjuk, hogy a világ minden pénzéért sem cserélnénk senkivel.

Ez az értékazonosság az, ami összeköt bennünket Párkánytól, Esztergomon át, a Székelyföldig. Ez a megmagyarázhatatlan érzés hozott össze bennünket Retkes János barátunkkal is, itt, a keleti végeken, az ezeréves határ bércein. A Hargitáról származó fenyő, amely magába szívta a székelyek határtalan szeretetét és nemzetünk iránti elkötelezettségét, és amely mostantól a Kárpát-haza másik szegletében ereszt majd gyökeret, jelképezni fogja Nemzeti Összetartozásunkat és kötődésünket az anyaföldhöz, melyet mindannyiunk közös nyelvén úgy hívunk - MAGYARORSZÁG. 

Köszönöm, hogy üzenetemet meghallgatták! Megtiszteltetés,- ha lélekben is - , Önökkel emlékezni! 

Testvéri nagyrabecsüléssel, 
Salamon Zoltán 

Székelyföld - Párkány 
2020. június 4.