Érdekes, eddig csak részleteiben feltárt témát dolgozott fel sokadik publikációjában Jozef Drenko, losonci nyugalmazott tanár, helytörténész. Ján Žilák a poltári és csehbrézói (České Brezovo) járások malmairól tett közzé tanulmányt. Az ipolynyitrai malom történetét Radomír Hrivňák dolgozta fel, a divényi uradalom területén működött malmokról Szirácsik Éva (Salgótarján) tesz említést az uradalmat bemutató tanulmányaiban. Nógrád megye malmairól részletesebb terepkutatást Eduard Streška és a jelen kötet összeállítója Jozef Drenko végzett. Olvashatunk malmokról a megyét bemutató monográfiákban is (pl. Borovszky: Nógrád megye), de az egyes településekről írt helytörténeti könyvekben is.
Jelen kötet a Nógrád megye szlovákiai részén működött malmokról ad áttekintést. A múlt idő teljesen jogos, mert a nagy többségük nem működik, sőt az épületeik sem nagyon találhatóak ill. egészen más célokat szolgálnak.
Annak ellenére, hogy a szerző eddigi publikációit is jellemző igénytelenség ezen a publikációján is érezhető (szerkesztés, az egyes fejezetek logikai elrendezése, a fényképek minősége – a publikáció egyszerű sokszorosítással készült, nincs tartalomjegyzék, a jegyzetanyagok és levéltári utalások csaknem teljes hiánya – csak a forráshelyek vannak jelölve stb.) egy érdekes munkáról van szó. A malmok nagyon jelentős szerepet töltöttek be a megye gazdasági életében.
Nógrád megyében a malmok többségét patakok és folyók vize (Ipoly, Tugári és Losonci patak, Zagyva stb.) ill. gőz hajtotta. A legrégebbi írásos emlékek (Kalonda, Kovácsi, Romhány, Poltár, Losonc-tugár, Selyp) a 13.-15. századból maradtak fenn.
A kötet bevezetője a malmokat mutatja be általánosságban. A településenként jegyzett malmokról a további fejezetek szólnak. Időrendi sorrendben a legrégebbiekről a legújabbakig. Beleértve az azokat kiszolgáló molnárok névszerinti felsorolását is. Számomra is újdonságként jelent meg, hogy pl. a megye két neves egyénisége Tolvay Ferenc (1649-1711, a losonci református gimnázium neves tanára) és Perliczi János Dániel (1705-1778) a megye első orvosa, gyógyszerész is malomtulajdonosok voltak.A szerző az utolsó fejezetben egy összefoglalót nyújt át az olvasónak, amelyet „A malmok és molnárok kulturális kihatatási” c. rész tesz igazán érdekessé. Utóbbiban olvashatunk a molnárok és családjaik életéről, nevelésükről, a malmok és növények ill. állatvilág kapcsolatáról, a malmok művészetben történt ábrázolásairól. Sőt a helyrajzi megnevezéseiről is. A kötet melléklete képi anyagot tartalmaz (korabeli dokumentumok, fényképek, tervrajzok).
Losonci viszonylatban a tugári sótörő malom egy épülete maradt meg, az őt akkor meghajtó Tugári patak már más mederben folyik. A jelentőségében a megye határain túl is jegyzett gőzmalmot épületeit mostani tulajdonosa egy éve tette a földdel egyenlővé. Arra már csak a Tugári patakban megmaradt gát és a kikövezett meder emlékeztet.
Puntigán József, Felvidék.ma